ISO SUOMEN KIELIOPPI OSANA SUOMALAISEN KIELIOPINKIRJOITUKSEN PERINNETTÄ
|
|
- Toivo Kyllönen
- 8 vuotta sitten
- Katselukertoja:
Transkriptio
1 ISO SUOMEN KIELIOPPI OSANA SUOMALAISEN KIELIOPINKIRJOITUKSEN PERINNETTÄ I son suomen kieliopin valmistuminen oli fennistiikan merkkitapaus. Teosta oli osattu odottaa jo pitkään, sillä sitä oli esitelty ennakolta ja sen osia oli luetettu laajasti tiedeyhteisön piirissä. Monet tutkimus-, opetus- ja kirjahankkeet suorastaan seisoivat, kun haluttiin ennen omia ratkaisuja nähdä, mitä uusi kielioppi kertoisi tarkasteltavista asioista ja millaista terminologiaa siinä käytettäisiin. Teoksen ilmestyminen lokakuussa 2004 laukaisi lopulta odotuksen piinan. Lähes sivuiseen kirjajättiläiseen sisältyvä aines ei suinkaan ole kaikilta osin uutta. Johdannossa kerrotaan, että teos jatkaa fennististä perinnettä ja on pyrkinyt hyödyntämään meikäläiseen kieliopinkuvaukseen vakiintuneita käsitteitä ja ratkaisuja niin pitkälti kuin mahdollista. Uutta on erityisesti se, että tietoa on koottu ennennäkemättömän runsaasti yksien kansien väliin. Ison kieliopin lukuisat viittaukset kieliopinkirjoituksen perinteeseen pakottavat kysymään, millainen tämä perinne on ja mitkä aiemmat teokset sitä parhaiten edustavat. Näihin kysymyksiin itse kielioppi ei anna vastausta. Johdannon luvussa, jossa käsitellään Ison suomen kieliopin ja muiden kielioppien suhdetta, ei mainita nimeltä yhtään ainoaa aiempaa kielioppia tai kieliopin tekijää. Niinpä on pohjustukseksi hyvä luoda katsaus suomen kieliopin historiaan. SUOMEN KIELIOPIN ALKUVAIHEET Ensimmäinen painettu suomen kielioppi oli latinankielinen Lingvae Finnicae Brevis Institutio, jonka Turun akatemian teologian professori, ruotsalaissyntyinen Aeschillus Petraeus toimitti painoon vuonna Teoksen omistuskirjoituksesta käy ilmi, että kehotus kirjan tekoon oli tullut korkealta taholta: Suomen tarmokas kenraalikuvernööri Per Brahe halusi saada aikaan oppikirjan, jonka avulla ruotsalaiset virkamiehet ja papit voisivat opiskella Ruotsin itäisen maakunnan kieltä. Petraeuksen kieliopissa esiteltiin suomen kielen keskeisimpiä aineksia latinan kieliopin kaavan mukaan. Kirjan alussa todettiin, että kielioppi antoi ainoastaan rungon ja lähtökohdan. Lisäksi kieltä koskevaa tietoa piti täydentää todellista kielenkäyttöä tarkkailemalla. Kirjaa ei ollut tarkoitettu suomenkielisille suomalaisille, sillä äidinkieltä jokainen osasi luonnostaan. Matthias Martiniuksen vuonna 1689 ilmestynyt Hodegus Finnicus oli Petraeuksen kieliopin kaltainen. Kolmas ja luvun ainoa kielioppi, Bartholdus Vhaelin Grammatica Fennica (1733), kuvasi sekin suomen äänne- ja muoto-opin rungon, mutta ei enää tiukasti latinan mallia noudattaen. Vhaelin aikana latinan asema kieliopin prototyyppinä oli jo asetettu kyseenalaiseksi, ja kieltä lähestyttiin mahdolli- Virittäjä 4/
2 suuksien mukaan sen omista lähtökohdista. Rakenteellisin kriteerein tunnistettavia kategorioita voitiin lisätä tai vähentää tarvittaessa, ja luokkia nimettiin niiden perusfunktioiden mukaan. Etenkin sananmuodostuksen kuvausta rikastettiin heprean kieliopin avulla. PERINNE HAJAANTUU 1800-luvun alussa traditio monipuolistui. Latinan ohella suomea alettiin kuvata myös saksaksi ja ruotsiksi, ja terminologia kirjavoitui entisestään. Esimerkiksi Johann Strahlmann (1816) käytti saksankielisessä kieliopissaan varsinaisia termejä säästeliäästi ja korvasi ne mieluummin funktioon viittaavilla ilmauksilla; esimerkiksi nominatiivista tuli Werfall ja genetiivistä Wessenfall. Jacob Judén (1818) halusi ottaa kategorioinnin perustaksi funktion, ei muotoa. Esimerkiksi -lla-päätteisiä sijoja hän erotti kolme, koska -lla-päätteisillä muodoilla oli erilaisia käyttötapoja (tuolilla on neljä jalkaa, tuolilla istua, tuolilla lyödä). Reinhold von Beckerin kieliopissa (1824) kuvaus rakentui muotokriteereille, mutta ongelmaksi nousi se, että saman funktion ilmaisimilla oli murteissa erilaisia ilmiasuja. Mitkä niistä pitäisi ottaa malliparadigmoihin? Kirjakieli koostui näihin aikoihin enimmäkseen uskonnollisista teksteistä, joissa ilmaisutarpeet ja -mahdollisuudet olivat aivan erilaiset kuin elävässä kansankielessä. Jo Vhael oli esittänyt murreeroja, ja niin teki Beckerkin. Beckerillä oli kieliopissaan myös laaja syntaksin osuus, jossa monet kansankielen rakenteet pääsivät ensi kertaa osaksi kirjakielen kuvausta. Savolainen Becker esitti kieliopissaan muun muassa itämurteille ominaisen refleksiivitaivutuksen. Elias Lönnrot puolestaan halusi kartuttaa sijaparadigmaa kansanrunoudessa tiuhaan esiintyvällä prolatiivilla. Lönnrot kuvasi suomen kielioppia ensi kertaa suomeksi aikakauskirjassaan Mehiläinen vuonna Hän oli tiukasti muodosta lähtevän kuvauksen kannattaja ja jätti paradigmasta pois akkusatiivin, koska sillä ei ollut omaa muotoa. Muutos oli radikaali, sillä akkusatiivi oli yksi niistä kuudesta sijasta, jotka oli latinasta otettu osaksi perinteistä kuvauskalustoa. Lönnrot ei kuitenkaan ollut ensimmäinen, joka otti tämän rohkean askelen. Edelläkävijä oli Gustaf Renvall ( , erit. s ), joka sovelsi yleisen kieliopin teoriaa ja tarkasteli suomea ja ruotsia kontrastiivisesta näkökulmasta. Renvall valmisteli myös opetuskielioppia, mutta sen hän julkaisi vasta vuonna luvulla kielioppeja alettiin laatia myös suomenkielisille suomalaisille. Kirjakieli oli käymistilassa, ja sen vakiinnuttamiseksi kaivattiin yhteisiä normeja. Niiden asettamiseen ei ollut varsinaisia valtuuksia kellään. Pohdintoja vaikeutti tiedon puute, sillä kielentutkimus ja aineiston keruu olivat vasta alkamassa. Kaikki eivät edes pitäneet kielioppeja tarpeellisina, ja esimerkiksi J. V. Snellman (1856: 74) murisi, että kieliopeista tulee pelkkiä hautakiviä suomen kielelle, joka ehtii kuolla, ennen kuin kielimiehet pääsevät yksimielisyyteen sen rakenteesta. Tilanne selkiytyi, kun eri kieliaineiden edustajista kootun kielioppikomitean mietintö (1888) valmistui. Siinä oli kuvattu suomen kielen rakenne yleisesti tyydyttävällä ja koulukielioppien pohjaksi kelpaavalla tavalla luvulla luotiin pohja myös historialliselle kieliopille. Kun tutkittiin ja vertailtiin sukukieliä, alkoi kielen pintarakenteen takaa hahmottua erilaisia ikäkerrostumia ja niitä yhdistäviä muutoksia. Tätä linjaa raivasi erityisesti August Ahlqvist, joka oli perehtynyt sekä moniin sukukieliin että suomen murteisiin. Ahlqvist luennoi suomen kielen rakenteesta rikastaen esitystään sukukielten aineistolla ja sen historiallisil- 555
3 la tulkinnoilla. Vuonna 1877 ilmestynyt Suomen Kielen Rakennus oli ensimmäinen tieteellinen suomen kielioppi, jolla oli selvästi sekä synkroninen että diakroninen ulottuvuus. Pahaksi onneksi Ahlqvist ehti julkaista vain nomineja koskevan osan ja runousopin. Opetuskielioppia Ahlqvist ei välittänyt kirjoittaa itse, vaan antoi oppilaalleen Konstantin Hämäläiselle luvan julkaista omalla nimellään luentojensa pohjalta laaditun koulukieliopin (Liakka 1940: ). Eemil Nestor Setälä aloitti legendaarisen oppikirjailijan uransa jo koulupoikana (tarkemmin Häkkinen 2001). Hänen lauseoppinsa ensimmäinen painos (1880) oli paljon suppeampi ja vaatimattomampi opus kuin teoksen myöhemmät, muokatut versiot. Äänne- ja muoto-opin Setälä julkaisi vasta 1898, kun sitä tarvittiin oppikirjaksi opettajien kesäkurssille. Setälä johti myös kielioppikomiteaa, jonka mietintö valmistui 1915, mutta hänellä ei ollut aikaa eikä mahdollisuutta uudistaa omia oppikirjojaan mietinnön mukaisiksi. (Vares ja Häkkinen 2001: ) Setälä oli kautta aikojen tunnetuin ja vaikutusvaltaisin suomalainen kielentutkija ja alansa ainoana varsinaisena professorina keskeinen opettajankouluttaja, joten hänen kirjansa nauttivat ymmärrettävästi laajaa kannatusta. Muissa oppikirjoissa noudateltiin enimmäkseen Setälän mallia, joskus niin uskollisesti, että Setälän kustantamo Otava joutui nostamaan plagiointisyytteen. (Vares ja Häkkinen 2001: ) TIETEENALA RISTITUULESSA Suomen kielen tieteellisessä kuvaamisessa Setälän ansiot olivat yllättävän vähäiset. Loistokkain näyte oli syntaktinen tutkimus Koillis-Satakunnan murteista (Setälä 1883), johon Setälä kokosi ainekset jo koulupoikana. Myöhemmin hän suuntautui yhä enemmän sukukielten tutkimukseen. Varteenotettavia haastajia Setälä sai vasta kuolemansa jälkeen. Lauri Hakulisen historiallinen kielioppi Suomen kielen rakenne ja kehitys ilmestyi ensi kertaa kaksiosaisena vuosina 1941 ja Aarni Penttilän vuonna 1957 ilmestynyt kielioppi sisälsi nykykielen tieteellisen deskription lisäksi oikeinkirjoitusoppia, vanhaa kirjakieltä ja marginaalisia kielenaineksia. Paavo Siron filosofispohjainen lauseoppi vuodelta 1964 oli tiukan synkroninen ja monissa suhteissa ansiokkaan omaperäinen. Penttilän ja Siron teosten esipuheista käy selväsanaisesti ilmi, että ne oli varta vasten laadittu suistamaan Setälän haamu valta-asemastaan. Samoihin aikoihin alkoi yleisen kielitieteen kehitys toden teolla rikastuttaa suomalaista kielenkuvausta. Paavo Ravila (esim. 1943, 1944, 1945, 1950, 1959, 1960a, 1960b) oli jo aiemmin tutkinut kokonaisia lauserakenteita, niiden konstituentteja ja historiaa sukukielten näkökulmasta, ja fennistiikassa Ravilan perintö kasvoi runsaan koron, kun hänen oppilaistaan Osmo Ikolasta, Eeva Kangasmaa- Minnistä ja Göran Karlssonista tuli syntaksin tutkijoita. Ravila oli myös 1960-luvulla aktiivisesti käynnistämässä yleisen kielitieteen yliopisto-opetusta Suomessa. (Karlsson 1997, erit. s. 95.) 1970-luvulla alkoi angloamerikkalaisten kieliteorioiden vyöry Suomeen. Näistä edustavimpia esiteltiin vuonna 1979 ilmestyneessä Auli Hakulisen ja Fred Karlssonin teoksessa Nykysuomen lauseoppia. Kirja oli tarkoitettu yliopistojen kurssikirjaksi, ja se oli teoriapohjaltaan samalla tavalla valikoiva kuin nyt tarkasteltava Iso suomen kielioppikin. Eksplisiittisesti ilmaistu luopuminen yhtenäisestä taustateoriasta oli merkittävä periaatteellinen kannanotto. Uuden lauseopin tavoitteena oli kuvata sekä kieltä että kielen tutkimisen eri tapoja. 556
4 1970-luvulla muodissa ollut generatiivinen kielioppiteoria korosti, että kielioppi kuvaa ihmisen intuitiivista tietoa äidinkielensä rakenteesta. Normatiivinen opetuskielioppi nähtiin välttämättömänä pahana tai pelkästään pahana. Irina Koskinen kirjoitti väitöskirjansa lopputiivistelmässä (1988: 297):»[Ä]idinkielen opetusta on pahan hengen tavoin riivannut kielioppi, jota opettajasukupolvet toisensa jälkeen ovat hairahtuneet pitämään sinä opetuksen vankkana rukiisena leipänä, jota ei marenkileivoksilla koskaan voi korvata.» Kielioppeja on kuitenkin laadittu edelleen, erilaisia eri tarkoituksiin. Avoimesti normatiivisia kielioppeja on tarvittu ennen kaikkea kielenhuollossa ja kielenopetuksessa. Koska kieltä on mahdotonta kuvata luettelemalla, tarvitaan sääntöjä ja yleistyksiä. Säännönmukaisuuksien kuvaaminen ei sinänsä ole normatiivista; olennaista on, miten ja mihin tarkoitukseen sääntöjä käytetään. MIKÄ ON KIELIOPPI? Lähes jokainen suomalainen joutuu koulussa jollakin tavoin tekemisiin kielioppien kanssa, joten opetuskielioppi on useimmille suomalaisille kieliopin mentaalinen prototyyppi. Myös itse sana kielioppi tuntuu viittaavan oppimiseen ja opettamiseen. Jokainen lingvisti kuitenkin tietää, että sanan merkitys perustuu viime kädessä kieliyhteisön sisäiseen sopimukseen. Merkitys voi muuttua, ja sanalla voi samanaikaisesti olla monia eri merkityksiä. Kielioppi ei ole poikkeus. Petraeuksen aikana suomen kielessä ei sanaa kielioppi ollut vielä olemassakaan. Se on ilmeinen käännöslaina ruotsin sanasta språklära, ja se on tullut kirjalliseen käyttöön Carl Niclas Keckmanin ja Elias Lönnrotin välisessä kirjeenvaihdossa vuonna Kirjeenvaihto käsitteli suomen normatiivisen kieliopin laatimista. (Pääkkönen 1994: 74, myös alav. 111.) Latinan grammatica-sanalla on erilainen etymologia. Se juontuu alkuaan piirrettyä merkkiä tarkoittaneesta kreikan sanasta gramma, ja ars grammatica on yksinkertaisimmillaan merkinnyt kykyä käyttää kirjainmerkkejä, siis luku- ja kirjoitustaitoa. Aikojen kuluessa (ars) grammatica ja siitä juontuvat eri kielten ilmaukset ovat saaneet monia merkityksiä, kun kielen kuvauksen tarpeet ja keinot ovat muuttuneet. Jo antiikin aikoina kehiteltiin sekä yleistä, erityiskielistä riippumatonta kielioppia että kielikohtaista, normatiivista opetuskielioppia. Antiikin grammaatikot keskittyivät parhaiden kirjoittajien teksteihin. Puhekieltä tai koko kansan kieltä ei edes yritetty kuvata. Keskiajalla käytännössä tärkeimmäksi kieliopin muodoksi nousi latinan opetuskielioppi. Toisaalta kehitettiin myös yleistä eli spekulatiivista kielioppiteoriaa. Sen piirissä opetuskielioppeja väheksyttiin, ja ainoastaan yleisen kieliopin tutkimista pidettiin oikeana tieteenä. Keskiajan lopulla humanistit nostivat käytännöllis-normatiivisen kieliopin kunniaan, mutta 1600-luvulla Port Royalin koulukunta elvytti yleisen kieliopin perinteen. (Vihonen 1978: ) Tämä riittänee osoittamaan, että kieliopin luonnetta ja eri kielioppien arvoa koskevilla kiistoilla on niilläkin jo pitkät perinteet. PERINNE VAI PERINTEET? Ison suomen kieliopin johdanto näyttää antavan suomalaisesta kielioppiperinteestä ristiriitaisen kuvan. Toisaalta se puhuu vakiintuneista käsitteistä ja ratkaisuista, toisaalta viittaa siihen, että käsillä olevan kirjan teoriapohja on valikoiva ja moniaineksinen palapeli, jonka osat eivät välttämättä sovi saumattomasti yhteen. Perehtyminen kieliopin historiaan kuitenkin osoittaa, että 557
5 ristiriita on näennäinen. Ei todellakaan ole kysymys yhdestä, yhtenäisestä perinteestä, vaan useista perinteistä. Näitä on Isossa suomen kieliopissa hyödynnetty sen mukaan, mitä miltäkin osa-alueelta ennestään on ollut tarjolla. Osa perinteistä on tietoisesti rajattu Ison suomen kieliopin ulkopuolelle, esimerkiksi historiallinen kielioppi sekä kuvaukset kielen oppimisesta ja omaksumisesta. Iso suomen kielioppi on laadittu muun muassa tutkijoiden käsikirjaksi. Tältä kannalta puutteena on pidettävä sitä, että tarkat ja systemaattiset viittaukset alkuperäistutkimuksiin puuttuvat. Johdannosta käy ilmi, että luvusta toiseen käytettyjä eli siis keskeisimpiä lähteitä ei ole mainittu joka kerta erikseen. Käytännössä näistäkin monet ovat sekundaarilähteitä siinä mielessä, että ne kyllä perustuvat alkuperäistutkimukseen mutta eivät sellaisinaan edusta itsenäistä alkuperäistutkimusta kuin joiltakin osin. Äärimmäisen harvat asiat ovat ylipäänsä sellaisia, että vain yhteen tai muutamaan lähteeseen viittaaminen riittää, koska asioita on tutkittu ja kehitelty vuosien saatossa monien vaiheiden kautta. Ison suomen kieliopin lähdeviitteiden avulla lukijan on vain poikkeustapauksissa mahdollista kytkeä esitetyt asiat kattavasti todellisiin alkuperäislähteisiin. Esitän tästä kolme keskenään erilaista esimerkkiä. Ensimmäinen koskee moran käsitettä. Sitä käsitellään sivulla 49 pykälässä 14. Ainoa mainittu lähde on Alan T. Hallin vuonna 1999 ilmestynyt katsaus fonologiseen sanaan ja sen määrittelyyn. Isosta suomen kieliopista saa sen käsityksen, että moralla operointi olisi fennistiikan alalla uudennos. Näin ei kuitenkaan ole. Moraa on käytetty kymmenien vuosien ajan erityisesti foneettisissa ja äännehistoriallisissa tutkimuksissa. Uusin lukemani esitys, jossa moraa on hyödynnetty, on Kari Suomen artikkeli Virittäjässä 2/2005. Artikkelissa kommentoidaan kriittisesti Ison suomen kieliopin tapaa kuvata suomen sanapainoa ja ratkaisua jättää aksentti kokonaan huomiotta (Suomi 2005, erit. s. 223). Fennougristiikan puolella moraa on käyttänyt esimerkiksi Erkki Itkonen, joka teoksessaan Kieli ja sen tutkimus on esitellyt käsitteen myös suomeksi (Itkonen 1966: ). Suomen äänne- ja muotorakenteen kuvauksessa Fred Karlsson (1983, erit. s. 145) esittelee moran ja toteaa sen hyödylliseksi viitaten samalla lähteisiin, joissa käsitettä on hyödynnetty aiemmin. Ison suomen kieliopin esimerkeistä (erityisesti sukunimistä Kuortti ja Suorttanen) voi ounastella, että Karlssonin kirja tai ehkä jopa sen alkuperäislähteet ovat olleet käytössä pykälää 14 muotoiltaessa, mutta näitä ei ole mainittu. Eräiden muiden samaan lukuun sisältyvien pykälien lopusta Karlsson kyllä löytyy, samoin koko lukua koskevasta lähdeteosten luettelosta sivulta 80. Siinä ei kuitenkaan ole viitteitä mihinkään kohtiin tai sivuihin sen enempää Isossa suomen kieliopissa kuin Karlssonin teoksessakaan. Toinen esimerkki koskee pronominien taivutusta, joka on Ison suomen kieliopin pykälissä sivuilla Pronominien taivutus on aivan poikkeuksellinen verrattuna muiden nominien taivutukseen, ja myös pronominien välillä on eroja. Koska pronominit ovat äärimmäisen keskeisiä kielen aineksia, niiden taivutus on kuvattu kaikissa kieliopeissa, mutta useimmiten vain luettelemalla ja toteamalla. Pronominien taivutusta koskevassa jaksossa ainoa lähdeviite on pykälän 102 lopussa, ja se opastaa lukemaan vuoden 1989 Kielikellosta Matti Vilppulan nelisivuisen artikkelin»ketä se oli kun pölli mun kirjan». Artikkelissa käsitellään lähinnä ketä-muodon syntaktista käyttöä ja tulkintaa murteissa ja puhekielessä, eikä siinä ole lähdeviitteitä. Jos Ison suomen kieliopin lukija haluaisi tietää, kuka ja missä on pronominien taivu- 558
6 tusjärjestelmää aiemmin tutkinut ja miten taivutuksen erikoisuudet on selitetty, hän ei pääsisi puusta pitkään. Esimerkiksi Heikki Ojansuun (1922) laaja pronominitutkimus ei sisälly kieliopin lähdeluetteloon. Kolmas esimerkki koskee yleisiä paikallissijoja. Termiä yleiset paikallissijat ei mainita Ison suomen kieliopin termihakemistossa, vaikka se on ollut fennistien ja fennougristien käytössä jo yli sadan vuoden ajan ja on edelleen. Sen sijaan käytetään termiä abstraktit paikallissijat, ja näihin luetaan kuuluviksi essiivi ja translatiivi (s. 1775, 1188). Sivulla 1188 pykälän 1236 lopussa on huomautus, jonka mukaan essiiviä ja translatiivia on nimitetty yleisiksi paikallissijoiksi sen perusteella, etteivät ne ilmaise nimenomaan paikan sisä- tai ulkopuolta. Yhtään lähdeviitettä ei mainita. Yleisistä paikallissijoista alettiin puhua 1800-luvun jälkipuolella, ja niihin sisällytettiin alusta alkaen myös partitiivi. Määriteosa yleinen viittasi siihen, että kyseiset sijat olivat merkitykseltään eriytymättömämpiä kuin sisä- tai ulkopaikallissijat. Historiallisesti yleiset paikallissijat ovat vanhempia kuin sisä- ja ulkopaikallissijat, ja niiden lokaalinen funktio on vieläkin näkyvissä useissa kiteytyneissä adverbeissa tai adpositioissa (esim. luona, luota, luokse). Ennen kuin sisä- ja ulkopaikallissijojen sarjat syntyivät, yleisillä paikallissijoilla oli niiden molempien merkitystehtävät ja mitä ilmeisimmin vielä monia muitakin funktioita. Suomen kielellä asiaa on ensimmäisenä selvitellyt August Ahlqvist teoksessaan Suomen Kielen Rakennus (1877: 92 99), mutta yleisten paikallissijojen idean oli jo häntä ennen esitellyt J. A. Lindström käyttäen hyväkseen Reinhold von Beckerin ja Gustaf Renvallin tutkimuksista saamiaan aineksia (Stipa 1999: 274). Paljon jää siis Ison suomen kieliopin lukijalta pimentoon, jos hän luottaa vain punaiseen jättiläiseen ja sen lähdeviitteisiin. Opetuskieliopeissa ei lähteitä kaivata, sillä niissä ei yleensä ole uutta tutkimustietoa eivätkä oppijat ole kiinnostuneet siitä, mistä tieto on peräisin. Sen sijaan tutkijalta edellytetään alkuperäislähteiden käyttöä. Eemil Nestor Setälää on kritisoitu sekä omana aikanaan että tuoreemmissakin tutkimuksissa (Karlsson 2000: ; Vares ja Häkkinen 2001: 75 77, ) siitä, että hän häivytti omista julkaisuistaan kytkennät todellisiin alkuperäistutkimuksiin ja esitti muiden tuloksia ominaan. Tämä on sellainen osa fennistiikan perinnettä, jonka ei soisi jatkuvan. KIRJOITETTUA VAI PUHUTTUA KIELTÄ? Ison suomen kieliopin näkyvin uudistus on puhekielen mukaanotto. Kuten edeltä kävi ilmi, kieliopit ovat aluksi olleet kirjoitetun kielen kuvauksia, mutta tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että asian pitäisi olla näin hamaan ikuisuuteen. Kielioppihan voi tarkoittaa mitä tahansa kuvausta kielen rakenteesta. Itse asiassa juuri yleisen kielitieteen piirissä deskriptiiviseksi nimitetyn kieliopin perinne on syntynyt kuvattaessa kieliä, esimerkiksi Amerikan intiaanikieliä, joita ei ole kirjoitettu ja joiden historiasta ei ole ollut mahdollista saada mitään todellista tietoa. Näin ollen deskriptiivinen, synkroninen kielioppi on voitu ymmärtää sekä historiallisen että normatiivisen kieliopin vastakohdaksi. Toinen kysymys sitten on, voiko ja kannattaako suomen tapaista kulttuurikieltä lähestyä samalla tavoin. Synkroninen ja deskriptiivinen eivät tarkoita kirjaimellisesti samaa. Deskriptio voi periaatteessa sisältää myös aikadimension selittävänä tekijänä, ja juuri tällä tavoin termiä deskriptiivinen onkin käytetty vanhassa fennistiikassa (esim. Setälä 1921: 8 9). Termin sisältö on määrittelykysymys. Jos kielen kehitys jäte- 559
7 tään kokonaan huomiotta, jätetään tietoisesti osa kieltä koskevasta jo saavutetusta tiedosta hyödyntämättä. Luonnollisessa kielessä elää aina rinnakkain monenikäistä ainesta, eivätkä kaikki kielen ilmiöt selity synkronisesti tajuttavien säännönmukaisuuksien perusteella. Tästä tarjoaa esimerkiksi johto-oppi loistavia esimerkkejä. Synkroninen kuvaus on kuin valokuva: se pysäyttää liikkeen ja latistaa syvyysdimension. Se on tietynlainen totuus, mutta ei koko totuus. Puhutun kielen ja sitä ohjaavien luonnollisten normien kuvaaminen on tärkeä ja mielenkiintoinen tehtävä. Tätä on aiemmin tehty murteiden tutkimuksen piirissä, joskin silloin on yleensä tutkittu niitä kohteita, joita kielentutkimuksessa on muutenkin pidetty kiinnostavina. Keskustelun ja vuorovaikutuksen tutkimus ovat lingvistiikan uudehkoja aluevaltauksia, jotka epäilemättä ansaitsevat sijansa kielenkuvauksen kokonaiskentässä. Niitä on kuitenkin vaikea sovittaa luontevaksi osaksi kirjoitetun kielen kielioppia, koska kuvausideologiat ovat niin erilaiset. Kirjoitetun kielen kieliopit ovat perinteisesti kuvanneet ideaalikieltä, eivät niinkään todellista kielenkäyttöä, ja esimerkit on valittu tai muodostettu tätä tarkoitusta palvelemaan. Puhekielen kuvaaja kuvaa loputtomasti varioivaa todellisuutta voimatta koskaan ottaa huomioon kaikkia niitä taustatekijöitä, jotka ilmauksen konkreettiseen muotoon kulloinkin vaikuttavat. Kuvauksen kannalta relevanttien ja yleistysten pohjaksi soveltuvien ominaisuuksien ja kategorioiden löytäminen vie aikansa, mutta en voi uskoa, että parametrit olisivat täsmälleen samat puhutun ja kirjoitetun kielen osalta. Toistaiseksi puhuttua kieltä on helpointa kuvata vertaamalla sitä kirjakieleen, niin kuin myös Isossa suomen kieliopissa on monin paikoin tehty, mutta tällaista vertailua ei edes periaatteessa voi suorittaa kielen rakenteen ja käytön kaikilta osa-alueilta, koska nämä eivät kaikilta osin ole yhteismitalliset. UUSIA RATKAISUJA, TERMEJÄ JA KÄSITTEITÄ Vaikka Iso suomen kielioppi rakentuu perinteelle, se sisältää myös uutuuksia. Tämäkin on oikeastaan perinnettä, sillä myös aiemmat suuret kieliopit ovat pyrkineet uudistuksiin. Aika näyttää, mikä on uudistusten kohtalo. Erinomaiselta periaateratkaisulta vaikuttaa ainakin teoksen kolmas pääosa»ilmiöt», jossa erillisten tieteellisten artikkelien tapaan on tarkasteltu useampia kielen tasoja ja kategorioita koskettavia teemoja, muun muassa kongruenssia, sanajärjestystä ja kieltoa. Esimerkiksi modaalisuutta käsittelevä luku on monipuolisuudessaan suorastaan sykähdyttävä. Käsitteistön ja terminologian puolella käyttökelpoiselta, joskin hieman epämääräiseltä vaikuttaa muotti, jolla tarkoitetaan esimerkiksi sananmuodostuksen mallina toimivaa sanahahmoa. Myös useammasta morfeemista muodostuvaan pakettiin viittaava nippumorfeemi on apukäsitteenä tarpeellinen, jos ja kun lähdetään siitä, että aineksia ei edes pyritä analysoimaan alkutekijöihinsä. Pientä hämmennystä herättävä esimerkki nippumorfeemista olkoon tässä sivulla 536 esitetty -tua-infiniitti (esim. mentyä), jolle ei löydy selvää paikkaa infiniittisten muotojen kokonaiskuvauksessa. Lisähämmennystä aiheuttaa kirjoitustapa. Miksi morfofoneemisessa asussa alkukirjain on pieni, vaikka vaihtelua voi olla silläkin kohdin: tehtyä, annettua, levättyä? Periaatteellisempi tarkastelu osoittaa, että nippumorfeemeihin liittyy ongelmia. Minkä tason yksiköitä ne edustavat? Joskus ne ovat morfologisen kategorian rakenteellisia vastineita. Etenkin johto-opin puolelta löytyy esimerkkejä selvästi yhdysperäi- 560
8 sistä, mutta kuitenkin yhdeksi kokonaisuudeksi käsitettävistä johtimista, esim. käyskennel-lä, työ-skennel-lä (s. 357). Historiallisesti ajatellen myös esimerkiksi elatiivin sijapääte on nippumorfeemi, sillä se sisältää vanhan sisäpaikallissijojen tunnuksen -s ja vanhan yleisen erosijan (ks. edeltä) päätteen -ta (esim. Ahlqvist 1877: 106; Korhonen 1981: ). Nippu on niin tiivis, ettei nykysuomalainen huomaa edes ajatella sen koostuvan kahdesta eri rakenneosasta muulloin kuin ehkä nähdessään paikallissijojen päätteet sarjana. Todellisiin ongelmiin törmätään silloin, kun nippumorfeemeiksi luokitellaan sellaisia suffiksiyhdistelmiä, jotka eivät ole minkään morfologisen kategorian tunnuksia ja joiden kaikilla rakenneosilla on muutakin morfologista ja syntaktista käyttöä. Edellä mainitun -tua-infiniitin lisäksi tällaisia ovat Ison suomen kieliopin mukaan esimerkiksi partisiippipohjaiset -van, -neen ja -tun (olevan, luopuneen, käydyn, s. 531), joita ei nimitetä infiniiteiksi vaan muodoiksi. Kolmea viimeksi mainittua ei myöskään ole mainittu termihakemistossa, josta -tuainfiniitti löytyy. En ymmärrä tätä logiikkaa. Perinteisten infiniittisten muotojen nimeämisessä on luovuttu numeroinnista, ja muotoihin viitataan tunnusta edustavalla morfofoneemisella asulla: A-infinitiivi, E- infinitiivi, MA-infinitiivi. Tämä on tuttu ratkaisu monista suomen sukukielistä. Suomessa ongelmana on vain se, että morfofoneeminen asu on joskus melko kaukana tunnuksen todellisista ilmiasuista. Esimerkiksi A-infinitiivin tunnus voi käytännössä olla a, ä, da, dä, ta, tä, la, lä, na, nä, ra tai rä. Todellinen sekaannuksen mahdollisuus on partisiipin perfektin kohdalla, kun NUTpartisiippi voi käytännössä edustaa sekä NUT- että TU-partisiippia (s. 515). Imperatiivin kolmannen persoonan muoto on saanut oman nimen jussiivi, mikä lienee pedagogisesti perusteltavissa. Sen sijaan anarkistiselta tuntuu ratkaisu, jonka mukaan kaikkia kieliopillisten kategorioiden merkkejä funktiosta ja positiosta riippumatta nimitetään tunnuksiksi. Ainakin morfotaksin kuvauksessa positioluokkien erottelu tuntuisi tarpeelliselta sekä käsitteellisellä että terminologian tasolla, morfeemithan eivät voi esiintyä missä järjestyksessä tahansa. Itse asiassa myös Isossa suomen kieliopissa puhutaan vanhaan tapaan sijaja persoonapäätteistä. Termihakemistostakin on turha etsiä persoonatunnusta tai sijatunnusta. KIELIOPPI AJAN JA AJATTELUN KUVA Jokainen kielioppi on aikansa tuote. Kieli on niin monitahoinen ilmiö, ettei siitä koskaan voi laatia täydellistä kuvausta, vaan kuvaajan on aina valittava tietty näkökulma, tietyt tavoitteet ja tietyt aseet ja jätettävä muu sovinnolla huomiotta. Petraeuksen aikana pidettiin selvänä, että kielisysteemin pääpiirteet riittivät ja että latinan kielioppi kelpasi esikuvaksi. Iso suomen kielioppi heijastaa kaikessa moninaisuudessaan sitä kielitieteen nykytilannetta, että näkökulmat ovat avartuneet ja kuvaustavat ja -mahdollisuudet monipuolistuneet ja että näistä mitään ei voi absoluuttisesti asettaa kaikkien muiden edelle. Perinteeseen viittaamista ei pidä tulkita niin, että perinne olisi yhtenäinen. Perinne on yhtä kirjavaa kuin kieli itse. Ison suomen kieliopin sisällössä kuvastuvat monipuolisesti, joskaan eivät kattavasti, ne näkökulmat, teoriat ja kuvaustavat, joita suomalaisessa fennistiikassa on 1900-luvun jälkipuolella sovellettu. Tämä on vaatinut tekijöiltä ja heidän tukijoukoiltaan pitkää kokemusta ja laajaa asiantuntemusta, mutta se asettaa myös lukijalle melkoiset vaatimukset. Teoksesta saa irti eniten sellainen käyttäjä, joka myös itse tuntee fennistiikan ke- 561
9 hityksen, suuntaukset ja kiistat, ja hän saa todella paljon. Sen sijaan äidinkielen opettajat ja oppikirjojen tekijät ovat kovan paikan edessä ryhtyessään hakemaan Isosta suomen kieliopista pedagogisen kieliopin aineksia. Lujaa runkoa ja keskeisiä perusasioita on vaikea suodattaa esiin kaiken runsauden keskeltä. Kuitenkin opittavien asioiden pitäisi muodostaa mielekkäitä ja oppikurssien puitteissa hallittavia kokonaisuuksia. Näinköhän jäämme suosiolla odottelemaan Ison suomen kieliopin jatkoksi Suomen pedagogista kielioppia? KAISA HÄKKINEN Sähköposti: LÄHTEET AHLQVIST, AUGUST 1877: Suomen Kielen Rakennus. I. Helsinki. VON BECKER, REINHOLD 1824: Finsk grammatik. Åbo. HAKULINEN, AULI KARLSSON, FRED 1979: Nykysuomen lauseoppia. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. HAKULINEN, LAURI 1941, 1946: Suomen kielen rakenne ja kehitys I, II. Helsinki: Otava. HALL, ALAN T. 1999: The phonological word: A review. Alan T. Hall & Ursula Kleinhenz (toim.), Studies on the phonological word s Amsterdam studies in the theory and history of linguistic science; Series 4: Current issues in linguistic theory 174. Amsterdam: John Benjamins. HÄKKINEN, KAISA 2001: Nestor Emil Setälän kouluaikaiset kieli- ja kulttuuriharrastukset. Sananjalka 43 s ITKONEN, ERKKI 1966: Kieli ja sen tutkimus. Helsinki: WSOY. JUDÉN, JACOB 1818: Försök till utredande af finska språkets grammatik. Wiborg. KARLSSON, FRED 1983: Suomen kielen äänne- ja muotorakenne. Helsinki: WSOY. 1997: Yleinen kielitiede Suomessa kautta aikojen. Helsingin yliopiston yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja 28. Helsinki: Helsingin yliopisto. 2000: E. N. Setälä vaarallisilla vesillä. Tieteellisen vallankäytön, käyttäytymisen ja perinteen analyysi. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Komiteamietintö N:o 6. Keisarilliselle Majesteetille vuonna 1906 helmikuun 13 päivänä yhtenäisyyden ja yhdenmukaisuuden aikaansaamiseksi kieliopin opetuksessa asetettu komitea alamaisimmasti. Helsingissä, Keisarillisen Senaatin kirjapainossa, KORHONEN, MIKKO 1981: Johdatus lapin kielen historiaan. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. KOSKINEN, IRINA 1988: Hyvästit kieliopille. Äidinkielen kielioppi suomenkielisessä oppikoulussa ja kansakoulussa vuoden 1843 koulujärjestyksestä peruskoulu-uudistukseen. Helsingin yliopiston opettajankoulutuslaitoksen tutkimuksia 67. Helsinki: Helsingin yliopisto. LIAKKA, NIILO 1940: Muisteloa Aug. Ahlqvistin viime vuosilta. Virittäjä 44 s LÖNNROT, ELIAS 1836: Suomen kielestä. Mehiläinen s MARTINIUS, MATTHIAS 1689: Hodegus Finnicus eller Finsk Wägwijsare. Holmiae. Mietintö 1888 = Mietintö kieliopillisten koulu-oppikirjojen yhtämukaisiksi järjestämisestä ynnä suomenkielisille kouluille aijottujen kielioppien luonnoksia, tehnyt sitä varten asetettu komitea. Helsinki. 562
10 OJANSUU, HEIKKI 1922: Itämerensuomalaisten kielten pronominioppia. Turun Suomalaisen Yliopiston julkaisuja. Sarja B, osa 1; n:o 3. Turku: Turun yliopisto. PENTTILÄ, AARNI 1957: Suomen kielioppi. Helsinki: WSOY. PETRAEUS, AESCHILLUS 1649: Lingvae Finnicae Brevis Institutio. Aboae. PÄÄKKÖNEN, IRMELI 1994: Suomalainen sydämestä. Carl Niclas Keckmanin toiminta suomen kielen kehittäjänä. Suomi 172. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. RAVILA, PAAVO 1941: Über die Verwendung der Numeruszeichen in den uralischen Sprachen. Finnisch-Ugrische Forschungen 27 s : Uralilaisen lauseen alkuperäisestä rakenteesta. Virittäjä 47 s : Lauseopin periaatekysymyksiä. Virittäjä 48 s : Lauseeseen liittyvät irralliset ainekset. Virittäjä 49 s : Itämerensuomalaisten kielten kaasussyntaksia. Virittäjä 54 s a: Adjektiiviattribuutin kongruenssin synty suomen kielessä. Sananjalka 2 s b: Nominaalilause ja finiittimuodot. Virittäjä 64 s RENVALL, GUSTAF [GUSTAVUS] : De Signis Relationum Nominalium in Lingua Fennica. Aboae. 1840: Finsk Språklära, Enligt den rena Vest-Finska, i Bokspråk vanliga Dialecten. Åbo. S[ETÄLÄ], E. N. 1880: Suomen kielen lause-oppi. Oppikirjan koe. Helsinki: K. E. Holm. 1883: Lauseopillinen tutkimus Koillis-Satakunnan kansankielestä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. 1898: Suomen kielioppi. Äänne- ja sanaoppi. Helsinki: Otava. 1921: Nykyaikuisen kielentutkimuksen periaatteista. Kielentutkimus ja oikeakielisyys. Helsinki: Otava. SIRO, PAAVO 1964: Suomen kielen lauseoppi. Helsinki: Tietosanakirja Oy. S[NELLMAN], J. V. 1856: Wotisk Grammatik af August Ahlqvist. Litteraturblad s STIPA, GÜNTER J. 1990: Finnisch-ugrische Sprachforschung von der Renaissance bis zum Neupositivismus. Suomalais-Ugrilaisen Seuran toimituksia 206. Helsinki: Suomalais-Ugrilainen Seura. STRAHLMANN, JOHANN 1816: Finnische Sprachlehre für Finnen und Nicht- Finnen. St. Petersburg. SUOMI, KARI 2005: Suomen kielen prominenssien foneettisesta toteutumisesta. Virittäjä 109 s VARES, VESA HÄKKINEN, KAISA 2001: Sanan valta. E. N. Setälän poliittinen, yhteiskunnallinen ja tieteellinen toiminta. Helsinki: WSOY. VHAEL, BARTHOLDUS 1733: Grammatica Fennica. Aboae. VIHONEN, SAKARI 1978: Suomen kielen oppikirja 1600-luvulla. Studia Philologica Jyväskyläensia 11. Jyväskylä. VILPPULA, MATTI 1989:»Ketä se oli kun pölli mun kirjan». Kielikello 3 s
ISO SUOMEN KIELIOPPI S2- OPETUKSESSA. Muutama havainto
ISO SUOMEN KIELIOPPI S2- OPETUKSESSA Muutama havainto Maisa Martin Alumnipäivä 26.9.2009 KOLME ASIAA Uusia termejä S2-alan näkökulmasta ja muutenkin Hyödyllisiä erotteluja Ope, mitä eroa on Mikä on tavallista?
Yhdyssana suomen kielessä ja puheessa
Yhdyssana suomen kielessä ja puheessa Tommi Nieminen Jyväskylän yliopisto Anna Lantee Tampereen yliopisto 37. Kielitieteen päivät Helsingissä 20. 22.5.2010 Yhdyssanan ortografian historia yhdyssanan käsite
Monilukutaitoa kehittävän ilmiöopetuksen laatiminen. POM2SSU Kainulainen
Monilukutaitoa kehittävän ilmiöopetuksen laatiminen POM2SSU Kainulainen Tehtävänä on perehtyä johonkin ilmiöön ja sen opetukseen (sisältöihin ja tavoitteisiin) sekä ko. ilmiön käsittelyyn tarvittavaan
ONGELMA. Käsittelen persoonapronominien monikon genetiivi- ja akkusatiivimuotojen morfologista
FRED KARLSSON Sija-allomorfit -dän ja -dät 1 (Virittäjä 113, 2009, 226-231) ONGELMA Käsittelen persoonapronominien monikon genetiivi- ja akkusatiivimuotojen morfologista tulkintaa. Kyseessä ovat siis sananmuodot
SUBSTANTIIVIT 1/6. juttu. joukkue. vaali. kaupunki. syy. alku. kokous. asukas. tapaus. kysymys. lapsi. kauppa. pankki. miljoona. keskiviikko.
SUBSTANTIIVIT 1/6 juttu joukkue vaali kaupunki syy alku kokous asukas tapaus kysymys lapsi kauppa pankki miljoona keskiviikko käsi loppu pelaaja voitto pääministeri päivä tutkimus äiti kirja SUBSTANTIIVIT
Opetuksen suunnittelun lähtökohdat. Keväällä 2018 Johanna Kainulainen
Opetuksen suunnittelun lähtökohdat Keväällä 2018 Johanna Kainulainen Shulmanin (esim. 1987) mukaan opettajan opetuksessaan tarvitsema tieto jakaantuu seitsemään kategoriaan: 1. sisältötietoon 2. yleiseen
Lähdeviitteiden merkintä (Kielijelppi)
Lähdeviitteiden merkintä (Kielijelppi) Copyright 2004 2010, Kielijelppi Palvelun tekijänoikeuksia suojaa Creative Commons -lisenssi Lähdeviitteiden merkitsemiseksi on olemassa useita tapoja. Viitteet voidaan
Suomen kielen variaatio 1. Puhuttu ja kirjoitettu kieli Suomen puhekielen vaihtelu
Suomen kielen variaatio 1 Puhuttu ja kirjoitettu kieli Suomen puhekielen vaihtelu Puhuttu ja kirjoitettu kieli Puhuttu kieli on ensisijaista. Lapsi oppii (omaksuu) puhutun kielen luonnollisesti siinä ympäristössä,
Suomen kielioppi: Harjoitukset - Harjoituslista. Aakkoset ja äänteet
Suomen kielioppi: Harjoitukset - Harjoituslista Sivu 1 / 13 Suomen kielioppi: Harjoitukset - Harjoituslista Kolmannen sarakkeen merkit ilmaisevat harjoituksen vaikeustasoa seuraavasti: A = alkeet, K =
Vanhan kertausta?(oklp410): Shulmanin(esim. 1987) mukaan opettajan opetuksessaan tarvitsema tieto jakaantuu seitsemään kategoriaan:
Vanhan kertausta?(oklp410): Shulmanin(esim. 1987) mukaan opettajan opetuksessaan tarvitsema tieto jakaantuu seitsemään kategoriaan: 1. sisältötietoon 2. yleiseen pedagogiseen tietoon 3. opetussuunnitelmalliseen
Havaintoja ja keskustelua SIJA-ALLOMORFIT -DÄN JA -DÄT. Kiitän Kaisa Häkkistä, Pentti Leinoa ja Maria Vilkunaa arvokkaista kommenteista.
Kielenmuutoksen kansanvalta tornionlaaksolaisessa kielenmaisemassa Johanna Vaattovaaran suomen kielen alaan kuuluva väitöskirja tarkastettiin Helsingin yliopistossa 24. huhtikuuta 2009. Vastaväittäjinä
Sijoista ja kieliopillisista funktioista
Sijoista ja kieliopillisista funktioista Sijajärjestelmästä Suomessa 15 sijaa kieliopilliset ja muut, semanttiset, obliikvisijat tjs. kieliopilliset sijat : nominatiivi (pallo, hattu) genetiivi (pallon,
Ohje tutkielman tekemiseen
Sauvon koulukeskus 2011 Ohje tutkielman tekemiseen Aiheen valinta Etsi materiaalia Valitse itseäsi kiinnostava aihe. Sovi opettajan kanssa aiheen rajaus. Pyydä opettajalta tutkielmapassiin merkintä aiheen
Kieli merkitys ja logiikka. 4: Luovuus, assosiationismi. Luovuus ja assosiationismi. Kielen luovuus. Descartes ja dualismi
Luovuus ja assosiationismi Kieli merkitys ja logiikka 4: Luovuus, assosiationismi Käsittelemme ensin assosiationismin kokonaan, sen jälkeen siirrymme kombinatoriseen luovuuteen ja konstituenttimalleihin
Teoreettisen viitekehyksen rakentaminen
Teoreettisen viitekehyksen rakentaminen Eeva Willberg Pro seminaari ja kandidaatin opinnäytetyö 26.1.09 Tutkimuksen teoreettinen viitekehys Tarkoittaa tutkimusilmiöön keskeisesti liittyvän tutkimuksen
Ylöjärven opetussuunnitelma 2004. Valinnainen kieli (B2)
Ylöjärven opetussuunnitelma 2004 Valinnainen kieli (B2) B 2 -SAKSA Valinnaisen kielen opiskelun tulee painottua puheviestintään kaikkein tavanomaisimmissa arkipäivän tilanteissa ja toimia samalla johdantona
Sonja Kniivilä, Sari Lindblom-Ylänne & Anne Mäntynen
Sonja Kniivilä, Sari Lindblom-Ylänne & Anne Mäntynen Copyright 2017 Tekijät & Gaudeamus Gaudeamus Oy www.gaudeamus.fi Kansi: Emmi Kyytsönen Kolmas, uudistettu painos. Ensimmäinen painos ilmestyi vuonna
Onko empiirinen käänne vain empirian kääntötakki?
Onko empiirinen käänne vain empirian kääntötakki? Tommi Nieminen 40. Kielitieteen päivät, Tampere 2. 4.5.2013 Empiria (kielitieteessä)? lähtökohtaisesti hankala sana niin käsitteellisesti kuin käytöltään
Tieteellisen artikkelin kirjoittaminen ja julkaiseminen
Tieteellisen artikkelin kirjoittaminen ja julkaiseminen Dosentti Mikko Ketola Kirkkohistorian laitos Workshop tohtorikurssilla toukokuussa 2008 Teologinen tiedekunta Workshopin sisältö Miksi kirjoittaa
Puhutun ja kirjoitetun rajalla
Puhutun ja kirjoitetun rajalla Tommi Nieminen Jyväskylän yliopisto Laura Karttunen Tampereen yliopisto AFinLAn syyssymposiumi Helsingissä 14. 15.11.2008 Lähtökohtia 1: Anekdotaaliset Daniel Hirst Nordic
Lähteisiin viittaaminen ja lähdekritiikki
Lähteisiin viittaaminen ja lähdekritiikki LÄHDEKRITIIKKI Lähdekritiikki on tiedonlähteiden arviointia. Lähdekritiikillä tarkoitetaan siis sen arvioimista, voiko tiedontuottajaan (siis esimerkiksi kirjan,
Vaatiiko subjektius subjektin? Sosiaalinen konstruktionismi kielentutkimuksessa ja kielenhuollossa
Vaatiiko subjektius subjektin? Sosiaalinen konstruktionismi kielentutkimuksessa ja kielenhuollossa Ulla Tiililä Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ulla.tiilila@kotus.fi Kielitieteen päivät Helsingissä
MONOGRAFIAN KIRJOITTAMINEN. Pertti Alasuutari
MONOGRAFIAN KIRJOITTAMINEN Pertti Alasuutari Lyhyt kuvaus Monografia koostuu kolmesta pääosasta: 1. Johdantoluku 2. Sisältöluvut 3. Päätäntäluku Lyhyt kuvaus Yksittäinen luku koostuu kolmesta osasta
OMAKIELISTEN TERMIEN MERKITYS
OMAKIELISTEN TERMIEN MERKITYS Tieteen kansallinen termipankki kielitieteen pilotti Kotikielen Seuran teemapäivä 20.4.2012 Lea Laitinen Mihin tarvitaan omakielisiä termejä? 1. Tieteenteon rinnakkaiskielisyyttä
83450 Internetin verkkotekniikat, kevät 2002 Tutkielma <Aihe>
83450 Internetin verkkotekniikat, kevät 2002 Tutkielma TTKK 83450 Internetin verkkotekniikat Tekijät: Ryhmän nro:
TUKIMATERIAALI: Arvosanan kahdeksan alle jäävä osaaminen
1 FYSIIKKA Fysiikan päättöarvioinnin kriteerit arvosanalle 8 ja niitä täydentävä tukimateriaali Opetuksen tavoite Merkitys, arvot ja asenteet T1 kannustaa ja innostaa oppilasta fysiikan opiskeluun T2 ohjata
2 Opintojen kesto ja laajuus
Wienin yliopisto Fennistiikan BA- opintojen tutkintovaatimukset (epävirallinen, lyhennetty suomennos) Alkuperäiset saksankieliset tutkintovaatimukset on julkaistu Wienin yliopiston ilmoituslehdessä (Mitteilungsblatt
AINEISTOKOKEEN KYSYMYKSET Vastaa aineistokokeen tekstien ja muistiinpanojesi perusteella seuraaviin tehtäviin (1 2). Vastaa täydellisillä suomen kielen virkkeillä. Vastausaikaa on 55 minuuttia (klo 13.55
Talousmatematiikan perusteet ORMS.1030
orms.1030 Vaasan avoin yliopisto / kevät 2013 1 Talousmatematiikan perusteet Matti Laaksonen Matemaattiset tieteet Vaasan yliopisto Vastaanotto to 11-12 huone D110/Tervahovi Sähköposti: matti.laaksonen@uva.fi
Aineistoista. Laadulliset menetelmät: miksi tarpeen? Haastattelut, fokusryhmät, havainnointi, historiantutkimus, miksei videointikin
Aineistoista 11.2.09 IK Laadulliset menetelmät: miksi tarpeen? Haastattelut, fokusryhmät, havainnointi, historiantutkimus, miksei videointikin Muotoilussa kehittyneet menetelmät, lähinnä luotaimet Havainnointi:
EDUTOOL 2010 graduseminaari
EDUTOOL 2010 graduseminaari tutkimussuunnitelma, kirjallisuus ja aiheen rajaaminen Sanna Järvelä Miksi tutkimussuunnitelma? Se on kartta, kompassi, aikataulu ja ajattelun jäsentäjä Tutkimussuunnitelma
Kielineuvoston suomen kielen neuvonta
Kielineuvoston suomen kielen neuvonta Kielineuvoston kieliseminaari Tukholma 28.3.2019 Tarja Larsson ja Henna Leskelä Kielineuvoston suomen kielen neuvonnan kartoitus kartoitusvuodet 2007, 2010 ja 2017
Talousmatematiikan perusteet ORMS.1030
kevät 2014 Talousmatematiikan perusteet Matti Laaksonen, (Matemaattiset tieteet / Vaasan yliopisto) Vastaanotto to 11-12 huone D110/Tervahovi Sähköposti: matti.laaksonen@uva.fi Opettajan kotisivu: http://lipas.uwasa.fi/
Parhaimmillaan kirjallisuus auttaa ymmärtämään elämää. Kirjallisuustutkielma 9. luokan kotimaisen kirjallisuuden historia
Parhaimmillaan kirjallisuus auttaa ymmärtämään elämää Kirjallisuustutkielma 9. luokan kotimaisen kirjallisuuden historia Tutkielmatyöskentely opettaa tieteellisen ja analyyttisen kirjoittamisen taitoja.
Kielet sähköistävät. Mitä muutoksia perusopetuksen opetussuunnitelmaprosessi on tuomassa kieliin? Opetusneuvos Anna-Kaisa Mustaparta
Sähköä ilmassa IX valtakunnalliset lukiopäivät 12.- 12.11.2013 Kielet sähköistävät Mitä muutoksia perusopetuksen opetussuunnitelmaprosessi on tuomassa kieliin? Opetusneuvos Anna-Kaisa Mustaparta Suomi
Monikossa: talojen, koirien, sinisten huoneitten / huoneiden
Teidän talonne on upouusi. MINKÄ? KENEN? MILLAISEN? = talon, teidän, sinisen huoneen= GENETIIVI Monikossa: talojen, koirien, sinisten huoneitten / huoneiden Genetiivi ilmaisee omistusta Laurin koira, minun
Kielioppi Harjoituskirja - suomi 3 - harjoituslista
Kielioppi Harjoituskirja - suomi 3 - harjoituslista Päätaso Alataso Harjoituksen nimi Tyyppi Taso 1 Aakkoset ja äänteet Aakkoset 1 Aakkosjärjestys 1 Aukko A 2 Aakkosjärjestys 2 Aukko A 3 Aakkosjärjestys
Kolminaisuusoppi. Jumala: Isä - Poika - Pyhä Henki
Kolminaisuusoppi Jumala: Isä - Poika - Pyhä Henki KOLMINAISUUSOPPI - KIRKON TÄRKEIN OPPI Kolminaisuusoppia pidetään yhtenä kristinuskon tärkeimmistä opeista. Se erottaa kirkon uskon muista uskonnoista.
1 Aritmeettiset ja geometriset jonot
1 Aritmeettiset ja geometriset jonot Johdatus Johdatteleva esimerkki 1 Kasvutulille talletetaan vuoden jokaisen kuukauden alussa tammikuusta alkaen 100 euroa. Tilin nettokorkokanta on 6%. Korko lisätään
SUOMEN KIELEN VALINTAKOE 20.5.2013 klo 9-12 salissa L4 Oulun yliopisto. Suomen kielen valintakoe jakaantuu kahteen osioon:
SUOMEN KIELEN VALINTAKOE 20.5.2013 klo 9-12 salissa L4 Oulun yliopisto Suomen kielen valintakoe jakaantuu kahteen osioon: 1. Essee, jonka pohjana on teos Kielemme kohtalo. 2. Tehtävät, joiden pohjana on
Miten opetan suomea? luento 19.8.2011 CIMO:ssa Comenius-apulaisopettajiksi lähteville Emmi Pollari
Miten opetan suomea? luento 19.8.2011 CIMO:ssa Comenius-apulaisopettajiksi lähteville Emmi Pollari Suomen kielestä 1/2 erilainen kieli kuinka eroaa indoeurooppalaisista kielistä? o ei sukuja, ei artikkeleita,
Tutkimusyksikön johtajan/tutkinto-ohjelman vastuunhenkilön hyväksyntä
Oulun yliopisto Hoitotieteen ja terveyshallintotieteen tutkimusyksikkö PRO GRADU-TUTKIELMAN ARVIOINTILOMAKE Tutkielman tekijä(t): Tutkielman nimi: Pääaine: Tutkielman ohjaaja(t): Tutkielman arviointi Tutkielman
Kieli merkitys ja logiikka
Kielentutkimuksen eri osa-alueet Kieli merkitys ja logiikka Luento 3 Fonetiikka äänteiden (fysikaalinen) tutkimus Fonologia kielen äännejärjestelmän tutkimus Morfologia sananmuodostus, sanojen rakenne,
Hyvin suunniteltu on puoliksi tehty. Tutkimussuunnitelma. Miten se tehdään?
Hyvin suunniteltu on puoliksi tehty Tutkimussuunnitelma Miten se tehdään? 2016 Tutkimussuunnitelma Tutkimussuunnitelma on käsikirjoitus, joka kuvaa tutkimuksen olennaisimmat asiat. Sitä seuraamalla tutkija
PÄIVI PORTAANKORVA-KOIVISTO
7.4.2013 PÄIVI PORTAANKORVA-KOIVISTO HARRY SILFVERBERG: Matematiikka kouluaineena yläkoulun oppilaiden tekemien oppiainevertailujen paljastamia matematiikkakäsityksiä Juho Oikarinen 7.4.2013 PÄIVI PORTAANKORVA-KOIVISTO
Nimistönsuunnittelun periaatteet Kirkkonummella
Nimistönsuunnittelun periaatteet Kirkkonummella PAIKANIMET OVAT OSA HISTORIAA Ennen maatalousvaltainen kuntamme on muuttunut muutamassa vuosikymmenessä enemmän kuin sitä ennen vuosisadassa. MIHIN KAAVANIMIÄ
Kulttuuriperintö huomenna Elämystalouden arvokohde vai osallisuus tulevaisuuden rakentamisessa?
Kulttuuriperintö huomenna Elämystalouden arvokohde vai osallisuus tulevaisuuden rakentamisessa? Professori Katriina Siivonen, Helsingin yliopisto Elävä perinne! Avaus aineettoman kulttuuriperinnön vaalimiseen
Opetusmenetelmien valinnan perusteita. Strateginen rasti Markku Ihonen
Opetusmenetelmien valinnan perusteita Strateginen rasti 26.1.2012 Markku Ihonen Alustuksen osaamistavoitteita Alustuksen jälkeen osallistuja tunnistaa ja osaa eritellä keskeiset opetusmenetelmien valintaan
Englanninkielinen ylioppilastutkinto. HE 235/2018 / Oma kieli -yhteisö / Sivistysvaliokunta
Englanninkielinen ylioppilastutkinto HE 235/2018 / Oma kieli -yhteisö / Sivistysvaliokunta 28.11.2018 Englanninkielisen yo-tutkinnon kohderyhmät ja tavoitteet a. Väliaikaisesti Suomeen tulevat, korkean
Laajennettu tiedonkäsitys ja tiedon erilaiset muodot
Laajennettu tiedonkäsitys ja tiedon erilaiset muodot Totuudesta väitellään Perinteinen käsitys Tutkimuksella tavoitellaan a. On kuitenkin erilaisia käsityksiä. Klassinen tiedon määritelmä esitetään Platonin
ASIAKASNÄKÖKULMA JULKAISUTOIMINNAN MURROKSEEN
1 ASIAKASNÄKÖKULMA JULKAISUTOIMINNAN MURROKSEEN Mari Katvala Oulun yliopiston kirjasto Oulun yliopiston kirjasto/ Mari Katvala 2 TOIMEKSIANTO Kuinka löytää aineiston, kun julkaiseminen hajaantuu aitoon
Aino Kääriäinen Aino Kääriäinen yliopistonlehtori Helsingin yliopisto
30.9.2011 Aino Kääriäinen yliopistonlehtori Helsingin yliopisto 1 2 1 Asiakirjojen kirjoittamisesta? Asiakkaiden tekemisten kirjoittamisesta? Työntekijöiden näkemysten kirjoittamisesta? Työskentelyn dokumentoinnista?
Johdatus L A TEXiin. 10. Matemaattisen tekstin kirjoittamisesta. Matemaattisten tieteiden laitos
Johdatus L A TEXiin 10. Matemaattisen tekstin kirjoittamisesta Matemaattisten tieteiden laitos Matemaattisesta tekstistä I Matemaattisella tekstillä tarkoitetaan tavallista (suomenkielisistä virkkeistä
Elävä opetussuunnitelma Miten lapsen oppimissuunnitelma rakentuu varhaiskasvatuksen ja alkuopetuksen arjessa?
Elävä opetussuunnitelma Miten lapsen oppimissuunnitelma rakentuu varhaiskasvatuksen ja alkuopetuksen arjessa? Mervi Hangasmaa Jyväskylän yliopisto Kokkolan yliopistokeskus Chydenius Kasvatustieteen päivät
KASILUOKKA. Koulutusvalinnat ja sukupuoli
KASILUOKKA Koulutusvalinnat ja sukupuoli Tavoite ja toteutus Tunnin tavoitteena on rohkaista nuoria tekemään koulutusvalinnat omien kykyjen ja kiinnostuksen kohteiden perusteella sukupuolen ja siihen liitettyjen
Dialogisuuden tasoja tieteellisen kirjoittamisen kurssilta
Dialogisuuden tasoja tieteellisen kirjoittamisen kurssilta Tommi Nieminen Dialogues of appropriation projekti Kielten laitos, Jyväskylän yliopisto AFinLAn syysymposiumi 12. 13. marraskuuta 2009, Tampereen
hyvä osaaminen. osaamisensa tunnistamista kuvaamaan omaa osaamistaan
MERKITYS, ARVOT JA ASENTEET FYSIIKKA 8 T2 Oppilas asettaa itselleen tavoitteita sekä työskentelee pitkäjänteisesti. Oppilas harjoittelee kuvaamaan omaa osaamistaan. T3 Oppilas ymmärtää lämpöilmiöiden tuntemisen
Talousmatematiikan perusteet ORMS.1030
s16 Talousmatematiikan perusteet ORMS.1030 Matti Laaksonen, (Matemaattiset tieteet / Vaasan yliopisto) Sähköposti: matti.laaksonen@uva.fi Opettajan kotisivu: http://lipas.uwasa.fi/ mla/ puh. 044 344 2757
Fysiikan historia Luento 2
Fysiikan historia Luento 2 Ibn al- Haytham (Alhazen), ensimmäinen tiedemies Keskiajan tiede Kiinnostus =iloso=iaa ja luonnontiedettä kohtaan alkoi laantua Rooman vallan kasvaessa Osa vanhasta tiedosta
Kulttuuritaidot Oppilas oppii tuntemaan Ranskaa ja ranskankielisiä alueita ranskankielisille kulttuureille ominaisia tapoja ja kohteliaisuussääntöjä
Ylöjärven opetussuunnitelma 2004 B2 RANSKA VUOSILUOKKA: 8 VUOSIVIIKKOTUNTEJA: 2 Tavoitteet ymmärtämään erittäin selkeästi puhuttuja tai kirjoitettuja lyhyitä viestejä viestintää tavallisimmissa arkielämän
KIELITIETEEN ELEKTRONINEN SANAST0: Hankkeen esittelyä. Sirpa Leppänen Jyväskylän yliopisto Kielten laitos/ englanti
KIELITIETEEN ELEKTRONINEN SANAST0: Hankkeen esittelyä Sirpa Leppänen Jyväskylän yliopisto Kielten laitos/ englanti sleppane@cc.jyu.fi Sanastohankkeen taustavoimat Kielten laitos Soveltavan kielentutkimuksen
Jos sinulla on puutarha ja kirjoja, sinulta ei puutu mitään
Näyttely Helsingin Kirjamessuilla 27. 30.10.2011 Ryytimaasta ruusutarhaan poimintoja viherpeukalon kirjahyllystä Jos sinulla on puutarha ja kirjoja, sinulta ei puutu mitään Marcus Tullius Cicero (106 eaa.-
Asiakaspalvelun ymmärrettävyys. Sanasto ja kieli julkisissa palveluissa Ulla Tiililä
Asiakaspalvelun ymmärrettävyys Sanasto ja kieli julkisissa palveluissa 12.3.2019 Ulla Tiililä Näkökulmia sanastoon Termistyminen: tarvitaanko? Sanat teksteissä ja teksteistä Selkeys Vakiintuneisuus Läpinäkyvyys
KÄYTTÄJÄKOKEMUKSEN PERUSTEET, TIE-04100, SYKSY 2014. Käyttäjätutkimus ja käsitteellinen suunnittelu. Järjestelmän nimi. versio 1.0
KÄYTTÄJÄKOKEMUKSEN PERUSTEET, TIE-04100, SYKSY 2014 Käyttäjätutkimus ja käsitteellinen suunnittelu Järjestelmän nimi versio 1.0 Jakelu: Tulostettu: 201543 Samuli Hirvonen samuli.hirvonen@student.tut.fi
8.2.2010. Vaihtokumppani SKS Tuntematon Molemmat. SMY Vaihtokumppani Tuntematon Välittäjä Molemmat
Tieteellisten seurojen vaihtosuhteiden historia Esimerkkinä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Suomen Muinaismuistoyhdistyksen vaihtotoiminta 1831-19141914 Johanna Lilja 3.4.2008 Tieteellisten seurojen
Yhteiskuntafilosofia. - alueet ja päämäärät. Olli Loukola / käytännöllisen filosofian laitos / HY
Yhteiskuntafilosofia - alueet ja päämäärät Olli Loukola / käytännöllisen filosofian laitos / HY 1 Yhteiskunnan tutkimuksen ja ajattelun alueet (A) yhteiskuntatiede (political science') (B) yhteiskuntafilosofia
Kieliä Jyväskylän yliopistossa
ieliä Jyväskylässä Kieliä Jyväskylän yliopistossa Pääainevalikoimaamme kuuluvat seuraavat kielet: englanti ranska ( romaaninen filologia ) ruotsi saksa suomi suomalainen viittomakieli venäjä Sivuaineena
Opetusmateriaalin visuaalinen suunnittelu. Kirsi Nousiainen 27.5.2005
Opetusmateriaalin visuaalinen suunnittelu Kirsi Nousiainen 27.5.2005 Visuaalinen suunnittelu Ei ole koristelua Visuaalinen ilme vaikuttaa vastaanottokykyyn rauhallista jaksaa katsoa pitempään ja keskittyä
Talousmatematiikan perusteet ORMS.1030
orms.1030 Vaasan yliopisto / kevät 2015 Talousmatematiikan perusteet Matti Laaksonen Matemaattiset tieteet, Vaasan yliopisto Vastaanotto to 11-12 huone D110/Tervahovi Sähköposti: matti.laaksonen@uva.fi
Löydätkö tien. taivaaseen?
Löydätkö tien taivaaseen? OLETKO KOSKAAN EKSYNYT? LÄHDITKÖ KULKEMAAN VÄÄRÄÄ TIETÄ? Jos olet väärällä tiellä, et voi löytää perille. Jumala kertoo Raamatussa, miten löydät tien taivaaseen. Jumala on luonut
Koulutusohjelman vastuunhenkilön hyväksyntä nimen selvennys, virka-asema / arvo
Oulun yliopisto Lääketieteellinen tiedekunta Terveystieteiden laitos PRO GRADU-TUTKIELMAN ARVIOINTILOMAKE Tutkielman tekijä(t): Tutkielman nimi: Pääaine: Tutkielman ohjaaja(t): Tutkielman arviointi Tutkielman
- Kummalla on vaaleammat hiukset? - Villellä on vaaleammat hiukset.
MAI FRICK KOMPARAATIO ELI VERTAILU 1. Komparatiivi -mpi -mpa, -mma monikko: -mpi, -mmi - Kumpi on vanhempi, Joni vai Ville? - Joni on vanhempi kuin Ville. - Kummalla on vaaleammat hiukset? - Villellä on
Treffit mönkään? Ääntämisen opetuksesta ja sen tärkeydestä. FT Elina Tergujeff, Jyväskylän yliopisto elina.tergujeff@jyu.fi
Treffit mönkään? Ääntämisen opetuksesta ja sen tärkeydestä FT Elina Tergujeff, Jyväskylän yliopisto elina.tergujeff@jyu.fi Kuka Elina Tergujeff? englannin ja ruotsin opettaja filosofian tohtori, soveltava
Luonnos hallituksen esitykseksi eduskunnalle laiksi julkisen hallinnon tiedonhallinnasta sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi
Turun kaupunki Lausunto 01.10.2018 Asia: VM183:00/2017 ja VM/1631/03.01.00/2018 Luonnos hallituksen esitykseksi eduskunnalle laiksi julkisen hallinnon tiedonhallinnasta sekä eräiksi siihen liittyviksi
Eläkeviraston suomenkieliset tekstit vertailevasta näkokulmasta
Eläkeviraston suomenkieliset tekstit vertailevasta näkokulmasta Eveliina Tolvanen, FM Tohtorikoulutettava, Pohjoismaiset kielet, Turun yliopisto & Svenska litteratursällskapet i Finland r.f. Kielineuvoston
Suomalais-ugrilaisten kielten ja kulttuurien opetus (kotimaisten kielten ja kirjallisuuksien kandiohjelma)
Suomalais-ugrilaisten kielten ja kulttuurien opetus 2019-2020 (kotimaisten kielten ja kirjallisuuksien kandiohjelma) Perusopinnot Pakollinen kaikille Opintojakson Tunniste Kurssin Laajuus Opintojakson
1 Kannat ja kannanvaihto
1 Kannat ja kannanvaihto 1.1 Koordinaattivektori Oletetaan, että V on K-vektoriavaruus, jolla on kanta S = (v 1, v 2,..., v n ). Avaruuden V vektori v voidaan kirjoittaa kannan vektorien lineaarikombinaationa:
Pääluvun tekstin jälkeen tuleva alaotsikko erotetaan kahdella (2) enterin painalluksella,väliin jää siis yksi tyhjä rivi.
KIRJALLISEN TYÖN ULKOASU JA LÄHTEIDEN MERKITSEMINEN Tämä ohje on tehty käytettäväksi kasvatustieteiden tiedekunnan opinnoissa tehtäviin kirjallisiin töihin. Töiden ohjaajilla voi kuitenkin olla omia toivomuksiaan
15.9.2011 Aino Kääriäinen yliopistonlehtori Helsingin yliopisto
15.9.2011 Aino Kääriäinen yliopistonlehtori Helsingin yliopisto 1 2 Asiakirjojen kirjoittamisesta? Asiakkaiden tekemisten kirjoittamisesta? Työntekijöiden näkemysten kirjoittamisesta? Työskentelyn dokumentoinnista?
Kielten oppiminen ja muuttuva maailma
Kielten oppiminen ja muuttuva maailma Tarja Nikula (Soveltavan kielentutkimuksen keskus) Anne Pitkänen-Huhta (Kielten laitos) Peppi Taalas (Kielikeskus) Esityksen rakenne Muuttuvan maailman seuraamuksia
Tietokoneohjelmien käyttö laadullisen aineiston analyysin apuna
Tietokoneohjelmien käyttö laadullisen aineiston analyysin apuna Laadullinen, verbaalinen, tulkinnallinen aineisto kootaan esimerkiksi haastattelemalla, videoimalla, ääneenpuhumalla nauhalle, yms. keinoin.
hyvä osaaminen
MERKITYS, ARVOT JA ASENTEET FYSIIKKA T2 Oppilas tunnistaa omaa fysiikan osaamistaan, asettaa tavoitteita omalle työskentelylleen sekä työskentelee pitkäjänteisesti. T3 Oppilas ymmärtää fysiikkaan (sähköön
Politiikka-asiakirjojen retoriikan ja diskurssien analyysi
Politiikka-asiakirjojen retoriikan ja diskurssien analyysi Perustuu väitöskirjaan Sukupuoli ja syntyvyyden retoriikka Venäjällä ja Suomessa 1995 2010 Faculty of Social Sciences Näin se kirjoitetaan n Johdanto
ITALIAN KULTTUURI-INSTITUUTTI KURSSIT KESÄ 2017
ITALIAN KULTTUURI-INSTITUUTTI KURSSIT KESÄ 2017 ITALIAN KIELEN KURSSIT - IIC HELSINKI - Kesäkurssit 2017 (toukokuu - kesäkuu 2017) Lisätietoja kursseista ja ilmoittautumiset: corsi.iichelsinki[at]esteri.it
MONIKULTTUURISEN OPETUKSEN JA OHJAUKSEN HAASTEET. Selkokielen käyttö opetuksessa. Suvi Lehto-Lavikainen, Koulutuskeskus Salpaus
MONIKULTTUURISEN OPETUKSEN JA OHJAUKSEN HAASTEET Selkokielen käyttö opetuksessa Suvi Lehto-Lavikainen, Koulutuskeskus Salpaus Ihmisten viestinnän epätarkkuus johtaa usein virheellisiin tulkintoihin keskusteluissa!
Osaamisperustaisen opetussuunnitelman ABC , Futurex -seminaari Mika Saranpää / HH AOKK
Osaamisperustaisen opetussuunnitelman ABC 11.10.2011, Futurex -seminaari Mika Saranpää / HH AOKK Oppisopimustyyppisen täydennyskoulutuksen kaksi vaihtoehtoa: hegeliläinen ja marksilainen Toisaalta, Gilles
Sävel Oskar Merikanto Sanat Pekka Ervast
Sävel Oskar Merikanto Sanat Pekka Ervast KUOLEMAN KUNNIAKSI Pekka Ervast Oskar Merikanto Teoksen taustaa Tukholman kongressi 1913 ja Oskar Merikanto. Kuten lukijamme tietävät, pidetään ensi kesänä Tukholmassa
Kielellisen datan käsittely ja analyysi tutkimuksessa
Kielellisen datan käsittely ja analyysi tutkimuksessa Kimmo Koskenniemi 4.4.2007 Yleisen kielitieteen laitos Humanistinen tiedekunta Kielidataa on monenlaista Tekstiä erilaisista lähteistä kirjoista, lehdistä,
Pohjoismaisten kielten yliopistonlehtorin (opetus- ja tutkimusalana ruotsin kieli) tehtäväntäyttösuunnitelma
1/6 TAMPEREEN YLIOPISTO Kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikkö Pohjoismaisten kielten yliopistonlehtorin (opetus- ja tutkimusalana ruotsin kieli) tehtäväntäyttösuunnitelma Tehtävä Tehtävän ala
Eikev 5. Moos 7: 12-11: 25
1 Eikev 5. Moos 7: 12-11: 25 Hepreankielisessä sanassa eikev on hyvin paljon tarkoitusta. Ensimmäinen tarkoitus on: johdonmukainen, askel askeleelta eteenpäin. Sana eikev tarkoittaa myös kantapäätä. Kaikkivaltias
Kotimaisten kielten kandidaattiohjelma
ssa opiskellaan suomea ja ruotsia aidosti kaksikielisessä ympäristössä. Ohjelmaan sisältyy kolme pääainetta: suomenkieliset opiskelevat pääaineenaan ruotsia, ruotsinkieliset joko ruotsia äidinkielenä tai
SP 11: METODOLOGIAN TYÖPAJA Kevät Yliopistonlehtori, dosentti Inga Jasinskaja-Lahti
SP 11: METODOLOGIAN TYÖPAJA Kevät 2010 Yliopistonlehtori, dosentti Inga Jasinskaja-Lahti Työpajan tavoitteet 1. Johdattaa sosiaalipsykologian metodologisiin peruskysymyksiin, niiden pohtimiseen ja niistä
MIKÄ TAI MITÄ ON USKONTO?
MIKÄ TAI MITÄ ON USKONTO? Uskonto voidaan määritellä monella eri tavalla... Mitkä asiat tekevät jostain ilmiöstä uskonnon? Onko jotain asiaa, joka olisi yhteinen kaikille uskonnoille? Uskontoja voidaan
Näkökulmia koulutuksen sisältöihin ja koulutuksen arviointiin Vesa Suominen Kirjastoseuran vuosikokousseminaari pe 26.10.2012
Näkökulmia koulutuksen sisältöihin ja koulutuksen arviointiin Vesa Suominen Kirjastoseuran vuosikokousseminaari pe 26.10.2012 1) Taustaa 2) Itse arvioinnista Kehitystarpeita Kaikilla sidosryhmillä (opetuksen
Onko lainsäädäntö yhteistyön tuki vai kompastuskivi? Kokemuksia Manuva-hankkeesta
Onko lainsäädäntö yhteistyön tuki vai kompastuskivi? Kokemuksia Manuva-hankkeesta 1.10.2012 Koulun ja lastensuojelun yhteistyö -seminaari Sannakaisa Koskinen Pistarit 1. Peruste oleskeluluvan myöntämiselle
Vieraan kielen B1-oppimäärän opetuksen tavoitteisiin liittyvät keskeiset sisältöalueet vuosiluokalla 6
B1- RUOTSI VL.6-9 6.LUOKKA T1 auttaa oppilasta jäsentämään käsitystään kaikkien osaamiensa kielten keskinäisestä suhteesta T2 auttaa oppilasta hahmottamaan opiskeltavan kielen asemaa maailmassa ja sen
TURUN YLIOPISTON KIELIOHJELMA.
TURUN YLIOPISTON KIELIOHJELMA 1 www.utu.fi/kieliohjelma KANSAINVÄLINEN JA MONIKULTTUURINEN TURUN YLIOPISTO Vuonna 1920 perustettu Turun yliopisto on maailman vanhin suomenkielinen yliopisto. Yliopistolain
Sana rakenteen kategoriana (A. Radford: Transformational Grammar. A First Course)
Sanaluokista Lauseet eivät ole mitä tahansa äännejonoja; niillä on hierarkkinen konstituenttirakenne, jossa äänteet muodostavat sanoja, sanat lausekkeita ja lausekkeet lauseita. konstituentit kuuluvat
Yleisen kielitieteen opetus
Yleisen kielitieteen opetus 2011-2012 Kursseille ilmoittautuminen Kursseille ilmoittaudutaan WebOodin kautta. Perusopinnot Yleisen kielitieteen peruskurssi (CYK110 402968) Ryhmä 1 P1, ma 12-14, ke 14-16,
LUKUVUOSITODISTUKSEN ARVIOINTILAUSEET VUOSILUOKILLE 1 4
LUKUVUOSITODISTUKSEN ARVIOINTILAUSEET VUOSILUOKILLE 1 4 tuetusti / vaihtelevasti / hyvin / erinomaisesti vuosiluokka 1 2 3 4 käyttäytyminen Otat muut huomioon ja luot toiminnallasi myönteistä ilmapiiriä.